Såg du? Han bara seglade iväg.
Fruktansvärt. Han måste ha kört i 130 km/h.
–Vi måste kalla på en ambulans. –Titta på bilen!
Ni körde i 150 km/h. Han passerade som om vi stod stilla.
–Vilken galning. –Nu går vi ner dit.
–Vi går ner. Stanna i bilen. –Försiktigt, Russell. Tänk på hälsan.
Han bara seglade iväg.
Se upp!
–Det är ingen i bilen. –Vad menar du med det?
Där är han!
Han lever.
–Är han skadad? –Ska vi kalla på en ambulans?
Hur kunde han överleva? Du bara seglade iväg.
Jag är inte doktor, men tandläkare.
–Tror du att du är illa skadad? –Skämtar han?
–Vi ska hjälpa dig till sjukhus. –Om ni rör mig går jag i småbitar.
Vilken affär. Det finns en massa stålar.
350 000.
Hör ni vad jag säger? 350 000.
I parken. I Rosita. Rosita Beach State Park.
Söder om Dago i Santa Rosita.
I en låda begravd under...
Begravd under ett stort W. Ni kommer att se det.
Under ett stort W.
Ni kan inte missa det. Ett stort W.
De har legat där i 15 år.
Han måste härifrån.
Jag ger dem till er.
Låt dem inte lura er.
De var mina och jag har betalat för varenda dollar. Hör ni det?
Men passa er för snuten.
Det är snutar överallt. Överallt.
Kör dit och gräv upp dem. Gräv upp alltihop!
Sen kan ni klä upp er och gå gatan fram som en kung.
Till kvarteret, polarna och damerna.
Damerna säger ett glatt hej till gamle Smiler.
Hedersknyffeln Smiler.
Allas vän. Allas...
–Moster Belle! Det var inte meningen! –Ta det lugnt!
Snälla! Säg att det inte spelar nån roll.
Snälla! Du måste säga det. Säg att det inte spelar nån roll!
–För Guds skull, säg det. –Det spelar ingen roll.
Han är död. Tro mig.
–Om han sätter sig upp sticker jag. –Jösses.
Nån borde täcka över honom.
–Jag har bara en tröja. –Jag har en filt i bilen.
–Betydde det han sa nåt? –Han yrade.
Det där måste vara polisen. Ska vi nämna det han pratade om?
Säg inget. Då blir vi kvar här hela dagen.
–Vi har bråttom till Vegas. –Jag måste till Yuma.
Vi är på vår andra bröllopsresa.
Min hustru väntar med sin mamma. Vi ska till Lake Mead.
Då så, alla håller tyst om det så att vi kommer härifrån.
Är ni polisman?
Ja!
–När hände det? –För ungefär fem minuter sen.
–Var det nån som såg det hända? –Han körde om mig i en kurva...
–Var det nån som såg det? –Han körde om mig och seglade iväg.
Vem kom ner först?
Var han död? Var han redan död?
Var han död när ni kom ner hit?
Så gott som.
Han levde, alltså? Sa han nåt?
–Sa han nåt innan han dog? –Om vad då?
Vad menar du? Sa han nåt eller inte?
Han yrade.
–Det han sa var lite... –Pinsamt.
–Vad då? –Han trodde att han där var mostern.
–Moster Belle. –Han måste ha haft en moster Belle.
Okej!
–Lämnade han ett budskap? –Han var inte tydlig.
–Inget var tydligt. Låt oss få åka. –Ett ögonblick.
–Era namn och var ni kan nås, tack. –Vi vet inte var vi ska bo.
Vi ska till Las Vegas och vet inte hur länge vi stannar.
Jag måste köra möbler till Yuma.
Vi försökte hjälpa honom. Låt oss få åka härifrån nu.
Vi har våra egna liv och har inte ens ätit frukost.
Jag vill åtminstone ha ditt namn.
Stopp!
–Mitt? Varför då? –Om coronern eller nån har frågor.
J. Russell Finch, Fresno. Ni kan nå mig via mitt kontor.
–Var ligger kontoret? –Pacific Edible Seaweed.
I Fresno. Ni når mig via min sekreterare.
–Ambulansen är på väg. Är han död? –Ja.
–Flytta bilarna. De står i kurvan. –Vi kan nog inte få veta mer av dem.
Tack, mina herrar.
Det hela tog en överraskande vändning.
De blir inte glada i Santa Rosita. Culpepper kommer att skrika.
–Vi måste jämka ihop storyn... –Vilken story?
Han vaknade, körde vidare, stannade och åt frukost.
Han gick på toa, klättrade ut. Skulle vi ha följt med in dit?
Han bara seglade iväg.
Om vi måste klättra mer kommer jag också ligga där.
–Vad hände, Melville? –Vi kunde inte göra nåt. Kom nu.
Nå?
–En förfärlig sak. –Jag mår illa.
–Lugn, älskling. Sånt händer. –Vad är det för inställning?
Sånt händer för att landet är fullt av personer som säger "sånt händer".
–Det är därför sånt händer! –Bli inte upprörd.
Vi måste ha kontroll. Du kan inte hantera det...
Vet du vad idioterna i Sacramento gör?
De sitter med fötterna på skrivbordet och mjölkar 15 miljoner människor...
Ursäkta att jag avbryter, men jag vill säga en sak.
–Vad är det? –Jag tittar på en sak.
–Vänd dig om, Benjy. Sitt stilla. –Alla är ute efter det.
Vad tänker ni göra nu?
Berätta allt han sa, vartenda ord.
Tror du att han verkligen menade det?
Jag vet inte vad de andra tror.
Vissa tror på det. Som de där två. Titta inte!
Jag vet var det är. Ett stort W. En väderkvarn eller ett vattenfall.
–Inte ett vattenfall, hoppas jag. –Tänk på saker som börjar på W.
Vattenbrunn? Var? Jag måste komma på var.
Doktorn sa att Russell måste ha lugn och ro i två veckor.
Det är därför vi gör resan. Du borde ha sagt det till polisen.
–Vad har polisen med det att göra? –De jagade honom, mamma.
–De kom dit så fort. –Han var en fortkörare.
–Jag tänker på Russells tillstånd. –Hans ekonomiska tillstånd.
Vet du varför din make bröt ihop, Emeline?
Han satsade 40 000 dollar, varav 15 000 var mina–
–på ett företag som ska göra sjögräs till mat.
Ingen gillar det och det kostar över 4 dollar per burk. Vad då?
De flesta gillar det. Jag försöker hålla kostnaderna nere.
Visst. Du rusade ut från kontoret och stod på gatan och skrek.
–Mamma! –Tyst, Emeline! Du också!
Han kanske drev med er? Han kan ha varit en skämtare.
Monica.
Vem skämtar med okända personer när varje ben i kroppen är brutet?
–Vakttorn! –Nej.
Vägg! Valnötsträd.
–Valnötter, i en påse. –Nej!
–Varför kör vi så långsamt? Gasa på! –Alla ser vad vi gör.
–Prova. Vad kan vi förlora på det? –Han är inte så bra på att köra.
Försöker ni köra ifrån mig?
–Varför saktar du ner? –Vi blir inte av med dem.
Jag mår illa.
Vad gör idioten i lastbilen?
Vad gör han?
Slut på bränslet. Bra!
–Vad har hänt? –Motorproblem?
–Slut på bränslet? –Krökt avgasrör?
Nej, det är ett av däcken.
Jag tänkte... Visst, jag gjorde ett försök.
–Jag tror att vi gör ett misstag. –Jag instämmer helt.
–Det är fånigt att köra så här. –Ja, vi kommer ingenstans.
–Låt oss resonera oss fram till nåt. –Jag håller med.
–Vi löser det på ett vettigt sätt. –Ja, så gör vi.
Då får ingen fördelar. Det är rättvist.
–Bilarna får inte stå i kurvan. –Det finns plats där borta.
–Vi ses där borta. –Där borta.
Ni har kopplats till våldsroteln.
Santa Rositas polisstation. Jag kopplar er till utredarna.
Mathews här. Nej, sheriffen. Chefen är lite sen idag.
–Jag får kvarsittning. Vem är det? –Sheriffen i Crockett county.
Det är där Smiler är. Koppla det hit, Gertie. Kaffe, tack.
Det är Culpepper. Har ni gjort ett genombrott?
Jag har dessvärre dåliga nyheter. Grogan har kilat vidare.
–Vad då? –Han kraschade för 20 minuter sen.
Han försökte smita.
Hur hände det? Var hände det?
På väg 39. 30 km öster om Danby, 15 km väster om Valley Center.
–Några vittnen? –Några försökte hjälpa till.
–Dog han direkt? –Jag kan ta reda på det.
Gör det. Ta reda på vad de sa. Tack, sheriffen.
Vilken start på dagen.
Jag har väntat i 15 år på att lösa ett viktigt fall och...
Jag hämtar den, chefen.
Han gjorde det igen.
Ta hans bilnummer! Ta bilnumret!
En stor flyttbil. En röd Volkswagen.
–Det är de! –Rapportera det.
2162, 2158 här. Alla fyra har parkerat vid vägen.
De står där och pratar.
Släpp ambulansen, Sammy. Håll radiokontakt.
–Pengar är begravda i en park. –Under ett stort W.
–Vad är ett stort W? –Vi skickar ett telegram när vi vet.
Det är tänkbart att han talade sanning.
Om det är sant befinner vi oss 300 km därifrån.
Jag föreslår att vi kör dit i en säker och bra hastighet.
Med varandra inom synhåll.
Sen gräver vi upp pengarna om de finns där.
–Om vi hittar dem delar vi på dem. –Han har rätt.
–Vi borde gå till polisen. –Lugn, hon är med oss.
Hur delar vi det rättvist?
Vi kom dit i fyra bilar. Vi gör det till fyra fjärdedelar.
Fjärdedelar? Varför säger du det?
Ska ni tre få en fjärdedel var och jag och Benjy dela på en?
–Vad menar du? –Det känns rättvist.
–Självklart tycker du det. –Men vi blir lurade!
350 000 dollar delat på fyra är 87 500 dollar.
Då får ni tre 87 500 dollar var...
–Vi var fem där nere. Fem delar. –Han har rätt.
Jag går gärna med på fem delar.
–En femtedel blir 70 000. –70 000 dollar? Jösses!
Vet du hur många flyttlass det är?
–Ni glömmer en sak. –Just det. Vilken liten sak?
–Alla kan räkna. Vi var åtta där! –Hon har rätt.
–Vi två är lika nöjda med... –Två åttondelar, inte en fjärdedel?
Vänta lite, nu backar vi tillbaka.
Antingen en fjärdedel per bil eller en femtedel per man.
–Den där gamla skatan... –Hur vågar du?
Det här är en helt otrolig situation.
Du minns Smiler Grogan. Han tillbringade natten här.
Han smet i morse och körde hit. Där kraschade han och dog.
Innan han dog fick han hjälp av några personer.
De har stannat här och pratar. Jag tror att de grälar om nåt.
Poliser från Crockett county bevakar dem.
Vi ger delar till alla och för allt.
Vi är åtta. Det är 8 delar.
Fyra bilar. Det är 4 delar. Då har vi 12 delar.
Vi var fem som gick ner till vraket. Det är 5 delar. Då har vi 17 delar.
Sen lägger vi till antalet personer i varje bil.
3 för er, 2 för er, 2 för oss och 1 för dig. Då har vi 25 delar.
350 000 delat med 25 blir 14 000 dollar per del.
Ni får 3 delar för att ni är tre, 1 för bilen, 1 för att du gick ner–
–och 3 för att ni var tre i bilen. Det blir 8 delar, 112 000 dollar.
Det täcker allt. Även kvinnans frigörelse!
Vänta lite. 1 del för en person, 1 del för att jag gick ner dit–
–1 del för lastbilen och 1 del för en person i lastbilen.
Men hur man än räknar får jag inte lika mycket som alla andra!
Jag ska förklara det igen. Deras grupp får 112 000.
De där får 97 000. Vi får 84 000.
Du får 56 000 dollar, själv.
–Skattefria pengar. –Vad menar du?
Om vi far dit och hittar pengarna lär han inte deklarera det.
Han deklarerar inte nåt. Jag kommer inte göra det.
–Vad menar du med deklarera? –Det är skattebefriat. Som en gåva.
Vi måste väl skatta för dem? Annars är det stöld från staten!
Snälla, förklara det för honom.
Vi behöver kanske inte betala skatt. Det han försökte säga...
Alla måste betala skatt.
Till och med affärsmän som stjäl från folk måste betala skatt.
Jag ger upp. Har nån ett bättre förslag?
Vi var åtta. Det betyder åtta delar. Tre till oss, två till er...
Hopplöst! Vi kommer ingenstans om vi lyssnar på den skatan.
–Måste varje man klara sig själv? –Varje kvinna?
–En lustighet till från dig och... –Snälla, sluta bråka.
Vi har räknat på sjutton olika sätt, men det fungerar inte.
Hur vi än räknar är det alltid nån som inte är nöjd.
Det finns bara en utväg.
Varje man, även skatan, får klara sig själv!
–Lycka till. Må bäste man vinna! –Förutom du. Fall ihop död!
Vi är eniga om det där, men låt oss vara förnuftiga nu.
Det här ger pengar åt alla.
Tillräckligt för er, för er, för mig, för er...
Tillräckligt...
–Min sko, Melville! –In i bilen!
2158, 2162 här. De fyra passerar kontrollstationen.
Först Plymouthkombin, sen Forden, folkvagnen och Chryslern. 80 km/h.
Ja, de är på väg.
–Kör alla åt samma håll? –Ja. Redan vårdslöshet i trafik.
De får inte misstänka att nån är intresserad av dem.
Frågar du Hardesty hur många helikoptrar han ger oss?
Jag ska se vad vi kan göra. Jag återkommer till dig.
Var har jag alltid sagt att Smiler gömde pengarna?
Just där.
Om de är ute efter dem kör de till korsningen och svänger söderut.
Men varför smet då Smiler österut om pengarna finns här nere?
Aloysius... Han var slug. Jag slår vad om det.
–Korsningen och sen söderut. –Vadet är antaget.
–Mount Shastas nationalpark... –Titta längst ner.
–Är vi nära Oregon? –Det är 1 100 km härifrån!
Kör inte om, Ding!
Du blir av med körkortet, Ding.
–Vi har en Imperial, men ligger sist. –Jag kommer inte förbi i kurvorna.
Kom igen. Där är det en lucka. Väntar du på en skriftlig inbjudan?
Flytta på dig!
Jag säger det igen. Jag ville inte till Kalifornien.
–Hittar du det? –Nej.
Ta över ratten och ge mig kartan. Ta över ratten!
Det måste vara här. Här, Valley Center!
En flygplats...
Ta bort den!
Sväng inte dit! Se upp!
–Ta bort den! –Nu får det vara nog!
–De tänker hyra ett plan. –Än sen. Nu kör vi.
Kör, sa jag! Ingen får upp mig i luften.
Jag försökte vara hygglig. De ville ha allas kamp mot alla.
Jag ska visa vem de har att göra med.
Den stannade, Benjy. Det är damm i förgasaren.
Jösses! När ägarna ser det här... Jag vill inte tänka på det.
Strunt i det. Cykla till en telefon och hyr den bästa bil du kan.
Men det här är en flickcykel. Den är för en liten flicka.
–Resten måste in så att jag kan låsa. –Det gör vi. Skynda dig iväg nu.
Okej.
Men jag känner mig lite fånig. Förstår ni vad jag menar?
–Flyger du oss eller inte? –För 250 dollar? Ja.
Bra! Vi lämnar bilen här och hämtar den i morgon.
Jag skriver ut en check. En resecheck, Bank of America.
–Är du pilot? Finns det ett plan? –Rätt båda gångerna.
–Var är planet? Jag ser inget. –Det finns bara ett. Vi har hyrt det.
–Är det sant? –Ja.
–Finns det andra plan? –I övre North Valley.
–Var ligger det? –Andra sidan Valley Center. 20–25 km.
Fördröjningstaktik! Ni får titta på när vi flyger iväg.
Jag avskyr tandläkare.
Så mycket att jag inte kan säga det inför din hustru.
Och vice versa.
Kom hit!
God morgon! En olycka? Är nån skadad?
Vi måste till en telefon. Kan du ge oss lift?
Lift? Naturligtvis. Med största glädje.
Hoppsan, jag var inte beredd.
Var försiktiga. Jag har några kaktusar...
Jag är hemskt ledsen. Jag samlar på ökenfloran.
–Var ska jag ställa den? –Jösses...
God morgon!
–Just det. Vi måste till en telefon. –Javisst! Med nöje.
Otäck olycka. Vilken tur att ingen blev skadad.
–Konstig accent. Är du från Harvard? –Harvard? Jag är engelsman.
–Det låter så främmande. –Verkligen?
Vi har inte presenterat oss. Algernon Hawthorne, överste.
–Är du löjtnant? –Överstelöjtnant.
Jag heter Finch. Min hustru och min svärmor mrs Marcus.
Ställ dem där bak. Kaktusar är min hobby.
Jag hittade några till samlingen.
Inget spektakulärt. Cereus, opuntia och sånt.
Jag har ledigt, från Vandenburg. Missilplatsen.
Jag har varit där tio månader. Sambandsofficer.
Väldigt hysch–hysch och whoosh–whoosh! Såna saker.
–Snälla, titta på vägen. –Ja. Whoosh–whoosh.
Stanna inte! Det var den drummeln som körde på oss. Kör vidare!
Jag flyger inte i den här gamla... Titta på det! Det skakar.
Kan vi inte bara fortsätta bröllopsresan och glömma det här?
Älskling. Allt är som det ska.
Skulle jag utsätta dig för faror? Det här är ett välbyggt plan.
–När byggdes planet? –1916.
1916.
De här planen är utprovade. Det är inte experimentplan.
Kom igen nu. Ett äventyr. Hoppa in. Det här blir kul.
Har ni ingen annan bil? Vad då? Tack.
–Får vi inte hyra din pickup? –Det går inte, har jag sagt.
Vi har bara haft öppet en vecka. Hur skulle vi klara oss utan den?
–Vi måste prata med engelsmannen. –Nej! Hur kan du ens nämna det?
–Då vill han ha en andel. –Han får en om han kör oss.
Om vi inte berättar allt kör han oss inte.
Du är ett geni. Bara 10 procent! Mer får han inte!
Tack för att du stannade. Ger du mig lift?
–En barncykel? Är du en tok? –Jag råkade ut för en olycka.
–Jag måste till Santa Rosita. –Tyvärr, jag svänger av snart.
Vänta! Jag ska berätta det. Har du tid några timmar?
Några timmar? Solen har gjort dig konstig.
Vänta! Lyssna på mig.
Du kommer inte att tro mig.
En bilolycka inträffade. Det handlar om 350 000 dollar.
Som sagt, du kommer inte att tro det.
Gör ett försök. Jag är ganska godtrogen.
Problemet är det stora W. Vet du inte vad han menade?
Ingen vet det. Det handlar om att hinna dit först.
Vad säger du? Har vi ett avtal?
Avtal!
Flytta på cykeln. Nån kan snubbla på den i mörkret.
Jag behöver hjälp. Punktering. Reservhjulet kan vara lite tomt.
Finns det en flygplats i närheten? Byt däck eller fixa reservhjulet.
Vad stirrar du på? Tanka så länge! Sätt fart nu! Kom igen!
Pensionen för min grad har inte höjts en cent sen 1934!
Men om borgmästaren skulle stötta resolutionen...
–Jag kan inte pressa borgmästaren. –Det kan du, Al. Det är poängen.
Jag har löst fallet till kvällen. Ett av våra största nånsin.
Berätta det för borgmästaren!
Säg att pengarna finns här, som jag alltid sagt, i grannskapet.
Det kommer att se bra ut för poliskåren.
–Lägg ett gott ord för mig, Aloysius. –Jag ska försöka.
Han lyssnar på dig. Om han stöttar det så godkänns det.
Du vet att jag förtjänar det.
Jag kommer att göra allt jag kan. Det vet du, eller hur?
Då var det bara en liten sak till. Bara en småsak. Semester.
När Smilersaken är klar är mitt skrivbord tomt.
Jag vill ha tre veckors semester, göra nåt riktigt trevligt med Ginger.
–Går du med på det? –Självklart.
Tack! Jag vill säga det till henne genast.
–Du glömmer väl inte borgmästaren? –Jag ska göra mitt bästa. Jag lovar.
Det här glömmer jag aldrig.
Jag fick en känsla i morse, Al. Allt går min väg.
Sylvester!
–Varför gjorde du så? –Måste du skrämma vettet ur oss?
Jag tänkte inte på det. Vi beter oss som dårar.
Varför tänkte jag inte på Sylvester? Han bor på Silver Strand Beach!
–Vem är Sylvester? –Min son. Han är badvakt där.
Jag undrar om du inte skadade maskinen.
Strunta i poleringen. Jag har många bilar.
Bra jobbat. Ta ett glas. Låt mig få åka härifrån nu.
Nej! Token som rymde från dårhuset inatt! En mordisk galning!
Ring och larma! Jag är en psykiatriker. Han är galen!
Han har hatkomplex! Lugn!
Snubbla på flickans cykel i mörkret? De kommer att snubbla över dig!
Ring!
Jag skämtade bara!
Vänta lite! Sluta!
–Jag ska döda dig! –Vänta!
Ha inte sönder den!
Mycket bra! Jag är stolt över dig!
Bind honom. Jag skickar hit vårdare med en tvångströja. Bra gjort!
–Hur många har han dödat? –Var inte morbid. Bara bind honom.
Jag är stolt över er. Bra gjort. Titta i katalogen, jag är dr Silman.
–Vi måste ta oss till Santa Rosita. –Det är en klubb. Ingen kan flyga er.
–Vems plan är det där? –Mr Fitzgeralds. Ingen flygning idag.
–Kan vi få träffa honom? –Han är i biljardrummet, och sover.
–Kan vi inte få fråga honom? –Nej!
Hallå? Vänta lite!
Kom, Benjy! Det där måste vara mr Fitzgerald!
–Stör honom inte! –Vi vill bara prata med honom!
Hyscha inte! Vi vill prata med honom. Vakna, mr Fitzgerald.
–Jag tror att han är förkyld. –Mr Fitzgerald? Snälla.
Ursäkta oss, men det är en nödsituation.
–Ni får inte störta in här. –Han är förkyld.
Vet ni var Rosita Beach ligger? Ni är den ende som kan ta oss dit.
–Det handlar om liv och död. –Just det, liv och död.
Vår mormor ligger för döden och har kallat på oss.
Hon är i Rosita Beach och är döende.
Vi är här, men hon vill ha oss hos sig när hon dör.
Annars dör hon inte. Jo, det gör hon!
–De trängde sig in, mr Fitzgerald. –Nej, det gjorde vi inte.
Jag heter Ding Bell och han är Benjy Benjamin. Sluta!
Vi undrar om ni kan hjälpa oss till...
–Vad är det? –Vänta lite. Jag kan inte se!
Nåt har hänt med mina ögon. Jag ser inget!
–Ser ni inget? –Ögonförkylning.
George! Jag kan inte se. Jag ser inget!
Han får inte komma loss!
Jag ska döda det där kräket. Varför är jag bunden?
–Bara sitt där så blir allt bra. –Dina vänner tar hand om dig.
–Vilka vänner? Ta bort det här. –Lugn. Du har varit sjuk.
–Vem då? Var är han med glasögonen? –Doktorn har åkt och hämtat hjälp.
Jag känner igen doktor. Är ni tokiga? Jag varnar er. Ta bort det här!
–Förstått? Ta bort det! –Se upp, Ray!
Jag varnar dig! Jag blir tvungen att slå dig igen!
Min arm! Du bröt av min arm!
Om ni fortsätter så här kommer jag att bli på dåligt humör.
Okej, om det är så ni vill ha det ska ni få det så.
–Jag ska döda dig! –Han förstör vårt ställe!
Försvinn härifrån! Lämna oss ifred!
Där är ni!
Släpp ner mig! Genast!
Om det är så ni vill ha det ska ni få det så.
–Klarade du dig? –Ja.
Ni går för långt! Jag har fått nog!
Vi måsta döda honom. Klara, färdiga...
Han är galen! Verkligen galen!
Försvinn härifrån!
Jag menar det!
–Vad ska vi göra? –Försvinn!
Han kan inte ha stigit upp än. Varför svarar han inte?
–Ursäkta, men hurdan är din svåger? –Han är galen.
–Hur så? –Hoppas han inte är som min.
Sekreterare i en golfklubb nära Pangbourne.
Om Reggie, min svåger, skulle få reda på det här–
–är det troligt att det blir sista gången nån ser Reggie.
Jag tror inte att Reggie skulle vänta på oss i Santa Rosita.
Skål!
Tyler är nog kvar i duschen.
–Där är han! Tyler! –Du lovade!
Jag väcker honom. Tyler!
Vakna, Tyler! Vakna!
–Försvinn! –Mr Fitzgerald!
Tror du att jag låter en utlänning anklaga mitt eget kött och blod?
–Vi får väl se. Stanna bilen! –Det här är förfärligt, mamma!
Vi får väl se! Litar du inte på din egen svåger?
Om min gosse inte får vara med får ingen vara med!
Vi äger inte bilen och du har inte rätt att göra så!
Pratar du om rättigheter med mig?
Tar du upp rättigheter med mig?
Problem?
Ja! Vi behöver inte din hjälp!
Snälla! Ge mr Hawthorne nyckeln. Annars kommer vi aldrig fram.
–Så synd då! –Ni är inte särskilt hjälpsam.
Vad har det här med dig att göra?
Om ni hoppar av så måste ni ge mig nyckeln så att jag kan fortsätta.
Lägg dig inte i! Ska vi ringa Sylvester eller inte?
Nej! Jag ska berätta varför.
Din son är en ansvarslös, opålitlig och uppkäftig odugling.
Om han inte har blivit en skurk är det för att han är för dum!
–Inte illa! –Följ med om du vill eller låt bli.
Men du måste ge oss nyckeln. Annars tar vi den ifrån dig!
Ge oss nyckeln. Jag tänker ta den.
Hur vågar du? Ett steg till...
Jag varnar dig! Du kommer att ångra dig!
Du åker på stryk!
Russell! Låt bli! Mamma!
Släpp mig!
Russell! Du får inte göra så!
Släpp mig!
Jag har den! Här!
Snälla! Du tvingade oss!
Jag ska be om ursäkt om du sätter dig i bilen.
–Bort! Rör mig inte! –Vi var tvungna. Du såg det.
Du gav dig på en anständig kvinna! Det blir fängelse för misshandel!
Jag tänker stämma dig! Rör inte min dotter!
Vi måste köra vidare.
–Hur kunde du, Russell? –Vi var tvungna. Vi kommer strax.
Vi var tvungna. Hon tvingade oss. Låt oss vara förnuftiga nu.
–Han åker nu. Sätt dig i bilen. –Vi ödslar bort tid. Ge mig nyckeln.
Bilarna är snabbare. Kan du inte flyga fortare?
–Jo, men då slukar motorn bensin. –Gasa på! Jag betalar för bensinen.
–Det kostar 50 dollar. –Jag betalar när vi har landat.
–Nu! –Måste jag betala nu? Kör till.
Melville... En insekt! Ta bort den!
–Ta den! –Du har sönder planet!
–Är den där nere? –Du har sönder golvet!
Ingen av de tio är straffad.
Men nu har de hindrat rättvisan, orsakat olyckor, smitit–
–kört vårdslöst, stulit, misshandlat minst tre...
–Kommissarie Culpepper. –Är det hemifrån?
Ursäkta, sheriffen. Ett till samtal. Ta över sheriffen.
Jag tar det där inne.
–Ginger? –Det är Billie Sue, pappa.
Låt mig få prata med mamma, raring.
Nå?
Ja, kära du. Säg mig en sak, Ginger.
Hur känns det att vara gift med polisens mest lysande man?
–Pratar du om dig själv? –Gör dig redo för en liten chock.
–När jag berättar... –Gör det. Jag håller på med en deg.
Smiler Grogan–fallet är löst.
Vad då? Vad tusan är Smiler Grogan–fallet?
Tonfiskfabriksrånet. Fallet jag har pratat om i 15 år.
Gör de nödvändiga förberedelserna för en resa till Hawaii på söndag morgon.
Skämtar du? Ska vi verkligen flyga till Hawaii?
Flight 7 på söndag morgon.
–Ska vi ta med oss Billie Sue? –Nej!
Bara vi två i tre veckor. Vi ska fira, Ginger.
Jag anser att vi efter 27 år har förtjänat det.
–Vad har hänt? –Kan du ge mig lift?
Min hustru är sjuk. Jag har medicin, men bensinen tog slut.
Visst! Hoppa in.
–Du? Vi har problem. –Det har alla. Flytta på dig.
Vi ville inte lämna dig. Det var min svärson och engelsmannen.
–Vilken engelsman? Flytta på dig. –Om du lämnar oss får du inget.
Min dotter och jag tar allt. Min son bor nära Rosita Beach.
Han kör dit, hämtar pengarna och vi får dem!
Du hade fått en andel om du körde oss till en telefon.
Men du är inte intresserad så vi väntar på nästa bil.
–Vi måste hämta min svärmor. –Du kan inte mena allvar.
Hon ringer och min svåger hinner dit först.
De tar allt och resten av oss får ingenting. Tro mig.
Men även om hon får allt påverkar väl inte det vårt avtal?
Hon håller väl ord? Jag får väl mina 10 procent?
–Visst? –Visst. Nu kör vi.
–Växeln. –Santa Rosita 71965.
Sen lurade kräket mig. När jag får tag på den stroppen...
Om du är där då hoppas jag att du vänder dig om. Titta bort.
–Fick du tag på honom? –Han är nog ute. Vi får försöka igen.
Tänk om vi inte får tag på honom? Vi kanske kommer dit sist.
Vänta lite. Det är för brant!
Jag kör jeepen här varje dag. Kör!
Du kan vända här. Jag uppskattar det verkligen. Tack!
Hej, Eddie!
Be din pappa komma hit. Det finns väl en annan väg?
Skynda på!
–Jag kan visa dig en annan väg. –En annan väg? Bra!
–Hoppa in! Du får 1 dollar. –3 dollar.
3 dollar? Du din... Kör till! Hoppa in i bilen. Skynda på!
De är borta. De satt inte i nån mötande bil.
Nån har kört dem åt andra hållet. Vi kör till stället där vi ringde.
Flera kilometer åt fel håll? De kanske inte ens är där.
Jag måste få tag på min hustru.
Oavsett var de är så är det vettigaste att vi kör vidare.
Din svåger kan vara bortrest. Dessutom måste han hitta pengarna.
Nu glömmer vi damerna och kör vidare så fort vi kan.
Visst, så fort vi kan.
Jag tror inte att hätskhet kommer att göra situationen bättre.
Kom nu, älskling. Vi kom hit först.
Jag har dig. Vi är först!
Ta hand om min bil tills vi är tillbaka.
Kom! Kom nu, älskling!
Där?
Ner där?
–Det blir 2,90 dollar. –Här är 3 dollar.
–Vänta på oss. –Visst.
–Kom! –Det är stängt. Klockan är 12.
Vänta lite! Vi behöver en hacka och en spade.
–Mr Dinckler är där inne. –Då pratar vi med honom.
Där nere.
Det måste vara här nånstans.
Leta efter en hacka och en spade. Det måste vara här nånstans.
En hacka och en spade. Där!
Jag har det. Jag hittade det!
Jag vill inte gräla, men som representant för hennes majestäts...
Vill du höra en sak? Den brittiska rasen är slut.
Om det inte vore för lend–lease och miljardlån ni aldrig tackat för–
–hade allt sjunkit i Atlanten för flera år sen.
–Varför stannar du? –Ut ur maskinen. Den är min. Ut!
Jag är ledsen. Jag är grinig idag.
Om jag sa nåt om England ber jag om ursäkt.
Det gläder mig. Om jag var från det här oupplysta landet–
–skulle jag akta mig för att kritisera andra.
Vänta lite. Säger du saker emot USA?
Emot? Jag blir häpen om man kan säga nåt för det.
Det jäkla stället är historiens värsta matriarkat.
Se på dig själv. Din hustru och skökan till mamma kör med dig.
USA:s män är totalt förvekligade. De är som slavar.
De dör som flugor av hjärtinfarkt.
Kvinnan sitter i hårtorken och äter choklad.
Varannan tisdag ska vara nån sorts mors dag.
Och denna infantila bröstfixering.
Mest förbluffande i det här landet är den befängda bröstfixeringen.
Det dominerar amerikansk kultur. I litteratur, reklam, underhållning.
Om USA:s kvinnor slutar ha bh kollapsar ekonomin över en natt.
Paret Crump är inlåsta i en källare. Ska jag släppa ut dem?
–Hur gick det till? Släpp ut dem. –Det är inte rättvist.
–Inte rättvist? Vad är inte rättvist? –De tog sig in. Nu får de ta sig ut.
Om ni hjälper dem är ni inte rättvis mot de andra.
Vi griper dem när de kommer dit. Än sen vem som kommer dit först.
Det är tävling. Hjälpa tandläkaren?
Jag håller på Pike, han med flyttbilen.
Reglerna ska vara lika för alla. Annars är det inte rättvist.
Centralen till F7. Låt dem vara där. Vi får se vad som händer.
Bevaka alla utgångar, men ge ingen assistans.
Nöjd?
Jag behöver en drink. Gör några Old Fashioned till oss.
–Dricka när du flyger? –Bara tryck på knappen märkt "sprit".
Det är det enda sättet att flyga.
Uppskattad hastighet 280 km/h. Vi hänger inte med.
Men andra enheter kan genskjuta det.
–Vad är det, Ginger? –Billie Sue.
Nye pojkvännen Oscar skulle komma hit från Pomona för att träffa oss.
Hon ringde honom och sa att vi ska resa bort.
Du glömmer att en flicka som är 195 cm lång har vissa problem.
De grälade och skrek åt varandra.
Förlovningen är bruten och hon tänker flytta.
Flytta hemifrån? Låt mig få prata med henne.
–Vänte lite. Prata med din pappa. –Jag vill aldrig mer prata med honom.
Var inte dum. Han är din far.
Hör du klockor, baby?
–Vem är det? –Vem är du?
Jag vill prata med min son.
Vem är du? Låt mig prata med Sylvester Marcus.
Sylvester. Det är din mamma.
Lilla mamma! Hej!
Sylvester? Jag har försökt nå dig hela morgonen.
Jag har varit upptagen. Jag arbetade och hörde inte telefonen. Vänta lite.
Hämta en öl eller nåt sånt.
Lyssna nu. En sak har hänt. En man dog i en bilolycka.
–Vem dog? –Lyssna!
–Mår syrran bra? –Hör du vad jag säger?
Du ska hämta en massa pengar, innan andra försöker. Det brådskar.
–Vad är det? Mår du bra? –Självklart! Sylvester!
–Är Russell och Emeline hos dig? –Håll tyst och låt mig få prata!
Var är Russell?
–Nämn inte Russell... –Berätta om pengarna.
–Lägg dig inte i! –Vad har Russell gjort?
Han misshandlade mig, vid vägen. Han och en engelsman.
–Vem pratar du med? Var är du? –En lastbilschaufför i Plaster City.
Håll tyst nu och låt mig prata!
Lyssna nu. Stanna kvar där. Jag kommer till dig.
–Håll tyst och lyssna! –Din gosse hämtar dig. Stanna där.
Sylvester! Håll tyst och låt mig prata!
–Nå? –Han kommer hit.
Jag ska inte oroa mig för nåt. Allt kommer att bli bra.
Exakt som er far! En stor, dum, muskulös idiot!
Inbrottslarmet. Vi utlöser det och sen blir vi utsläppta.
Bli inte rädd, det låter högt.
–Jag hör inget. –Inte jag heller. Ingen ringklocka.
Titta på den. Den bara står där.
Vänta.
Gå undan.
Inbrottslarm!
Världens dummaste tjuv kan ta allt, men vi kommer inte ens ut!
Melville.
Om du nu får nån att komma hit, hur blir det med skadorna?
Det var de som låste in oss! Det här måste fungera.
Hjälp mig! Snälla!
–Inte lika söt den här gången. –Du har druckit två. Vänta lite.
Jag gör nästa omgång. Du tar över.
–Jag kan inte flyga. –Det är inte svårt.
–Benjy kan inte flyga! –Nonsens. Alla kan flyga.
Jag ska visa dig. Lägg händerna på ratten. Bra!
Fötterna på rodret. Så där ja. Vem sa att han inte kan flyga?
Nu ska jag göra en Old Fashioned på samma sätt som pappa gjorde dem.
–Tänk om nåt händer! –Vad kan hända en Old Fashioned?
Du vet inte vad du ska göra så gör inte nånting.
Gossen är född till flygare.
Benjy! Lätta upp det!
–Gör som han sa. –Jag gör mitt bästa!
Jag skämtar inte. Det här gör mig nervös!
En olycka har inträffat!
Tur att lastbilen girade. Jag klarar inte mer.
–Ta dig samman. –Du körde på fel sida.
–Vill du slåss med nävarna? Kom igen! –Vänta!
Slå mig inte!
–Blod! –Ja, det är det.
Kom tillbaka, din förbaskade...
Använder du fula knep? Okej!
–Foul! –Du är inte mycket utan svärmor!
Kom igen, slåss! Jag ska döda dig!
Sluta! Snälla!
–Hallå? –Stäng inte av motorn!
–Inget ska stängas av. Hör nån mig? –Jag hör dig.
Det struntar jag i! Jag vet inte om det här sänds.
–Du måste säga "Mayday"! –Mayday! Vi är här uppe! Hjälp!
–Säg nåt, Benjy. –Hjälp!
Hallå? Var är du, Billie Sue?
På busshållplatsen. Jag ringer för att mamma sa...
–Vad gör du vid busshållplatsen? –Jag väntar på bussen.
–Er hustru i andra telefonen. –Ginger?
Billie Sue är på andra linjen. Vänta lite, Billie Sue.
Hör du att Billie Sue gråter, Ginger? Hon är vid busshållplatsen.
Hon väntar på vad du ska säga. Lyssnar du, Bille Sue?
Det är din mamma, Bille Sue.
Lyssna på din mamma, raring! Lyssna, Bille Sue!
Det som har hänt oss två idag beror på en enda sak.
Nämligen att du inte såg dig för och därför körde på vår bil.
Jaså?
–Kliv ur. Annars kastar jag ut er. –Bli inte arg, mr Pike.
Du gör ingenting. Kör vidare, din dumma idiot.
Oroa dig inte, mamma. Din gosse kommer att rädda dig!
–Mr Pike! Snälla! –Släpp mig! Låt mig vara!
Så gör man inte! Mamma!
Det var därför du fick mig. Jag ska rädda dig.
Så där ja!
Några slag med släggan och sen är vi ute.
Vänta lite!
Jag kan inte köra här. Du sa vägen. Det här är Niagarafallen.
Du är liten. Om du vill bli stor... Åt vilket håll ligger vägen?
Nej. Inga pensionshöjningar. Han vill inte ens prata om det.
Det blir inga höjda pensioner. Vet du varför?
Republikaner och demokrater är eniga.
Om nåt kommer att ske så blir det att sänka din pension.
Varför? Du var ansvarig för att bordellerna stängdes.
Tror du att han lyssnade på mig?
Du är en hederlig polis. Men det är det enda du har.
Ingen vits att säga: "Jag beklagar." Jag är arg och kan inte beklaga det.
Du lyssnar inte på mig. Det är problemet med familjen.
Det luktar bränt, Melville.
Det brinner! Kom! Ner dit!
Skynda dig!
–Släck den! –Hämta nåt!
–Brandsläckarna! –Hämta en!
–Vad ska jag göra? –Använd den! Mot elden!
–För farligt! Det är ingen kanot! –Det är enkelt!
Om jag inte... Varför?
Okej! Här kommer jag!
Det är för djupt, din lilla råtta! Varför sa du inte det?
Skaffa hjälp! Det här passar inte en cabriolet!
Jag ska ge dig!
Jag blöder, Emeline!
Mamma! Vad har de gjort med mamma?
Benjy!
Det är din pappas fel. Alltihop, från början till slut.
Vad är det, chefen? Är nåt på tok?
Sluta, Monica!
Bara några små dynamitgubbar, och de är i det andra rummet.
Det här är en stark skiva. Vi kan inte bli skadade.
Fyrverkeri
Stoppa det, Melville. Du vet att jag avskyr explosioner.
Jag ska bara gör ett litet hål och sen är vi ute.
–Det hände nåt med stubinen. –Vad kan ha...
Lyssna. Stubinen har slocknat. Jag hör den inte längre.
–Ställ dig inte upp! –Jag ska bara ta en titt.
Nu förstår jag.
Brandsläckarvätskan. Den fick stubinen att slockna.
Gå inte in dit. Du blir sprängd i bitar!
För Guds skull, Monica. Jag ska bara ta en titt!
Du tror att jag inte klarar nåt.
Tror du att jag inte har nåt vett? Varför litar du inte lite på mig?
–Jag ska aldrig mer vara stygg! –Vem sa att du kan flyga?
Fortsätt!
Hallå, där nere på marken? Kan ni höra oss?
Det här är Rancho Conejo–tornet. Hör ni mig?
Till planet som anropade. Det här är Rancho Conejo–tornet.
Jag har dem!
Hej, där nere! Vi är här uppe och vi har stora problem!
Hallå? De är borta.
Du använder inte knappen rätt. Tryck in den när du vill sända.
Förstår du? Rancho Conejo här. Var är ni och vilka är ni?
Nu vet jag hur man använder den!
Hej, marken! Vi är här uppe. Vi är i en persons flygplan.
Han drack en massa bourbon, föll och slog i huvudet.
–Vad ska vi göra? –Släpp knappen!
Om ni kan, uppge positionen. Vem flyger planet?
Vad menar du? Ingen flyger planet!
–Vi har fått kontakt med planet. –Full beredskap. Vi vägleder dem ner.
–Ett Twin Beach. Jag såg ett i morse.
Vem har ett Twin Beach? Överste Wilberforce! Hämta honom.
Det här är Rancho Conejo–tornet. Vi har allt under kontroll.
Vi vet vilket flygplan ni har och ska vägleda er ner.
Vi kan inte landa. Vi har stora problem!
Ni ska bara följa instruktionerna. Den som flyger måste ha radion.
–Här. Ta på dig dem. –Jag vill inte!
–Den som flyger ska prata. –Måste jag göra allt?
Är du flygvärdinna?
–Han måste ta kontroll! –Han bara sitter där, helt stel.
–Om han ser dig snoka blir du stel. –Han vill inte bli störd.
–Han stirrar in i väggen. –Vi måste störa honom.
Jag slår vad om att vi kan...
–Allt är under kontroll. –Är allt som det ska, chefen?
–Ja. Hur så? Hur går det? –Snart händer nåt. Titta här.
De i källaren startade en brand och sköt fyrverkerier, men kom inte ut.
De två i planet hade en olycka och piloten blev medvetslös.
Flygledartornet ska försöka vägleda dem ner.
De andra. Otto Meyer försökte korsa en älv och förlorade bilen.
Nu går han till fots.
Pike är på väg 94 med mrs Marcus och hennes dotter mrs Finch.
Mr Finch och den här Algernon, britten–
–är runt 19 km efter i en Chevrolet hyrd i Canyon City.
Sylvester Marcus är nästan här och kommer från andra hållet.
Alla kommer att mötas om 5–10 minuter.
Vet ni vad jag vill ha?
En chokladfudgesundae med vispgrädde och ett körsbär.
Var inte orolig, Dingy. Vi kommer att dö.
Det här är överste Wilberforce. Jag ombads leda situationen.
Det gör jag så gärna. Innan jag säger nåt mer...
–Han kan nog inte hjälpa oss. –Lita på honom. Han är en överste!
Var lugna. Ingen av er har flygerfarenhet.
Jag börjar med att gratulera er för att ni varit duktiga, hittills.
Först ska jag förklara vad vi tänker göra.
Ni kan inte landa förrän ni gjort inflygningen.
Ni kan inte göra inflygningen förrän ni har svängt runt söderut.
Vi måste ha rett ut några saker innan ni kan göra den svängen.
Spaken som du håller i...
–Håller nån i spaken? –Vilken spak?
–Ratten? Vi håller båda i den. –Bra.
Under en kort stund fruktade jag... Nu ska jag förklara reglagen.
Det är viktigt att ni förstår dem, för om ni inte göra det...
–Vill du ha lift? –Tack! Det var vänligt att stanna.
Jag ska till Santa Rosita Park. Vi blockerar trafiken. Kör!
Så där ja. Ta skydd bakom disken. Jag tänder stubinen.
Gör en sak före dynamiten. Prova att slå på dörren igen.
Den har knäckt min rygg. Det är en tuff dörr.
Okej. Var är släggan?
Trappan är inte säker efter branden.
Snälla?
Okej.
Tror du att du har vunnit?
Melville!
Låt oss glömma dörren, Monica.
Se upp! De har upptäckt oss. Kör vidare! Helikoptern.
Vilken helikopter?
–En polishelikopter. –De brukar använda såna.
–Vilka då? –Vilka tror du?
Jag ville inget säga, men måste. Håll tyst och lyssna!
Jag bryter mot regeln att aldrig röja sin identitet, men det gäller livet.
–Vad då? –Lyssna! Jag har ont om tid.
Om du älskar ditt land och är en patriot så lyssnar du.
Jag måste till en telefon och du ska ringa CIA i Washington D.C.
–Vad i all världen... –Lyssna! Säg att du har träffat X27.
De har försökt döda mig tre gånger. En silvergruva. Dränkning.
Kan du hantera ett vapen? Ett kafé. Sväng in där och ring.
Tyst! De har aldrig sett dig. Sväng in.
Bra! Det är en nödsituation. Be att bli kopplad till CIA.
Hoppa ut! Du svävar inte i fara. De vet inte vem du är.
Jag kör iväg och hämtar dig sen. Stå inte där, de får syn på dig!
Sätt fart!
Sylvester! Vänd om, din idiot!
–Han kör åt fel. –Gör som jag säger, dumskalle!
De är galna. Rapportera att bärgningsbilen följer Dodgen.
Det här är idiotiskt. Det är du som är en dum idiot.
–Han kör till Plaster City. –Vad är vitsen? Jag vänder nu.
Om du vill få tag på honom får du hoppa ur och springa.
Snälla, låt oss sluta bråka. Det fanns bara en bil att hyra.
Nu kör vi dit, även om vi blir sist.
Jag glömmer inte att du slog mig när jag inte var beredd.
Ja.
Russell!
–Hur kan du köra så långsamt? –Jag har fått nog av dig.
–Vi kunde ha hunnit ifatt honom! –Håll truten!
–Russell och mr Hawthorne! –Kör ifatt dem!
–Ska vi börja med det där igen? –Fortare! Tuta!
–Vad vill du dem? –Vi är på efterkälken.
–Sylvester! –Låt honom inte komma undan!
–Varför tutar han? –Han tror nog att han äger...
Jag vill fråga om mamma!
Min svåger! Vad gör han? Se upp. Han är inte normal.
Du irriterar mig!
När jag får tag på dig ska jag...
Stanna, Russell! Annars dödar jag dig!
Stanna, sa jag!
–Stanna, sa jag! –Vi kommer att dö!
Jag har aldrig sett nåt liknande. Han prejade honom av vägen.
–Kom ut därifrån! –Han är helt klart galen!
Vad håller du på med, Sylvester?
–Vad gjorde ni med mamma? –Ingenting!
–Vad gjorde ni med mamma? –Jag kan förklara det!
Hon ringde om nåt som var så hemskt att hon verkade ha blivit galen!
–Det är sant, eller hur? –Nej, det är en lögn!
Hör här nu!
–Är du engelsman? Svara! –Ja! Gillar du inte engelsmän?
Hon nämnde engelsmannen och dig!
Jag ska döda dig! Vad har du gjort med mamma?
–Emeline! –Mamma!
Varför kunde du inte vara tyst när jag sa åt dig att lyssna?
Han löpte amok!
Om några minuter har vi dem i position, överste.
–Ni gör ett strålande jobb. –Varför inte bara skjuta ner dem?
Ingen av dem får misstänka att de har varit övervakade.
Ingen av dem vet vem jag är. Därför går jag in ensam.
När jag går in säger jag det till dig och när du för det vidare...
Jag vill inte ha några poliser på flera kilometers håll. Uppfattat?
Jag blir inte glad om jag ser en annan polisman.
Jag, min hustru och han ville stanna. Min svärmor fick oss att fara förbi.
Du behöver inte förklara nåt om din svärmor för mig.
Som stjärnan i en dålig skräckfilm. Jag tror på det.
Det är han! Jag ska döda dig, din usla tjuv!
Nån du känner?
–Jag kör. Är allt klart? –Ja, chefen.
–Culpepper här. Är allt klart? –Ja. Inflygningen börjar nu.
–Glömt nåt, chefen? –Nej, jag har nog inte glömt nåt.
Vad gäller bromsarna... Ni måste känna till dem.
Jag ska berätta om bromsarna. Ett ögonblick.
Vad är det med sladden? Ett ögonblick.
Vad var det där?
Var lugna. En minut till, sen är allt över.
Var modiga, menar jag. Vi här nere gör allt vi kan för er.
Håll nerverna i schack. Gör inget dumt. Var lugna.
Det är det enda vi behöver göra. Var lugna!
Inte så lugn, din idiot!
Lugn.
Vad är det där?
–Bra, det är betong. –Vänta! Vad gör du, Benjy?
Försöker du skrämma mig? Det gjorde du!
Bara några dynamitgubbar. Det låter inte mycket. Bara "bom".
Gira åt höger! Vänstra rodret! För lågt! Upp!
Nej! Vänstra rodret!
Hjälp! Jag är översten!
Hjälp!
Vi landar aldrig. Vi klarar det inte!
Vad menar du? Klamra dig inte fast, Benjy!
Den här gången fungerar det.
–Släpp! –Du slog mig!
–Vi är nere. Vi är på marken! –Hurra!
Bara lite oljud. Det är långt där borta.
–Bromsa! –Var är de?
Benjy! En restaurang!
Vi har landat!
Kom! Skynda på!
–Han, då? –Det finns säkert en ambulans här.
Hallå! Taxi!
Vi har bråttom! Vet du var parken ligger?
–Vad hände? –Vi nödlandade! Skynda på!
Ursäkta!
Ursäkta oss! Din väska.
Låset fungerade inte.
Ägaren kommer att betala allt. Allt är okej.
Ni där! Kom tillbaka! Vandaler!
Poliserna här är idioter. Efterblivna. Idiotiska människor.
Den fete var på dåligt humör och nu har jag problem.
Försvinn! Ser du inte att jag pratar i telefon?
–Ge mig två minuter! Lyssna nu... –Kör oss till Santa Rosita Park.
–Vad har hänt med dig? –En olycka. Skynda på!
Benjamin och Bell köpte hackor och spadar på Ocean Boulevard.
Vänta! En rapport om paret Crump. Deras taxi kör på 101 söderut mot er.
Vänta! Den andra taxin är också på 101 och kör norrut.
–Båda är på väg mot er, chefen. –Uppfattat. Håll kontakten.
De borde komma hit när som helst.
Titta! Det är de där två idioterna. Den lille och han som inte kan prata.
–Det är tandläkaren! Kör om dem! –Varför är det så bråttom?
–Vad menar du? –Vi vill bara komma dit snabbt.
Culpepper här. Ge ordern. Alla ska dra sig tillbaka.
–Ska jag vänta? Hacka och spade? –Sköt dina egna affärer!
–Tror du att nån annan är här? –Vänta! Låt oss diskutera det.
–Jag har inget att säga dig. –Vänta! Tror du att nån varit här?
Vänta! Om vi är först, vad sägs om ett avtal? Vi fyra.
Vi letar tillsammans och hittar pengarna före de andra. Var är de?
Varför kom ni hit först nu? Ni hade planet. Vad hände?
De har nåt för sig. Blondinens klänning var sönderriven.
–Vad handlar det om? –Ja... Och hackorna och spadarna?
–Återvänd till högkvarteret. –Låt mig få följa med.
–Det kan trassla till det. Tack! –Lycka till, chefen.
–Benjy! Har du sett nåt? –Nej. Men det måste finnas nåt.
–Har ni hittat nåt? –Nej.
–Sa han inget mer? –Under ett stort W. Vi skulle se det.
–Det måste finnas här. –Vi gör så här.
Ni tittar där vi var, vi där ni var. Vi kan ha missat nåt. Vänta!
Ni där vi var, vi där... Just det! Sätt igång!
Nåt är begravt under ett stort W. Jag hörde han med talfel säga det.
Ja, men vad?
–Har ni hittat nåt? –Han hade nog inte hittat det själv.
–Vem är han? –Han hade en spade!
–Kanske en guldgrävare? –Vi ödslar bort tid!
Vi måste leta bättre!
–Vem är han? –Han har ingen spade.
–Han är här. –Hans bil! När jag får tag på...
–Nån kom hit med taxi. Sätt fart! –De måste vara kvar här.
Det måste de. Kom, Emeline! Du tänker väl inte bara sitta där?
–Jo, det tänker jag. –Gör det då!
–Är du inte det minsta nyfiken? –Nej, det är bara vämjeligt.
Så synd. Nu måste jag gå.
Du vet inte ens vad ett W är!
–Jag tror inte att de är här än. –Jo, men de har inte hittat dem.
–Sa han bara "under ett stort W"? –Jag anslöt mig senare.
–Han sa "under ett stort W". –Håll truten och följ mig!
–Vilka är de? De från i morse? –Ja.
–Vem är han? –Jag vet inte!
Vem är han? Hur många är inblandade i det här?
Vilka är de? Taxichaufförer? Det här är rena konventet.
Är nåt på tok? Ursäkta att jag skrämde er.
–Vem är ni? Letar ni också? –På sätt och vis. Gör inte ni det?
Nej! Jag ville inte ha nåt med det att göra.
Men jag vet var det är, trots att jag inte ens har letat.
–Är ni säker på att ni vet det? –Ja! Vad ska jag göra?
–Kom fram, alla! Det här är fånigt! –Instämmer helt.
–Alla vet att alla är här. –Än sen?
–Inte den tonen till min mamma! –Tyst!
–Jag har sett fyra, fem andra. –Två taxichaufförer.
–De körde oss och tandläkaren. –Vill du börja!
Vi ödslar bort tid. Alla vet att alla är här.
Ingen får pengarna utan att ge de andra en andel.
–Låt oss organisera det. –Hörde ni vad mamma sa?
Har nån sett en man med glasögon och en hånfull min?
Han var riktigt ful.
Om ni gräver upp dem får vi hälften var. Är det rättvist?
Med de pengarna kan jag flytta till en plats där ingen hittar mig.
Inte Russell, mamma eller Sylvester. Ingen.
Ni anar inte vad det skulle betyda. Jag skulle kunna bo i ett kloster.
Ett kloster?
Alla vet att alla är här. Alla borde få en lika stor del.
–Melville har rätt. –Det vet vi väl...
Ja! Det är han!
Du missförstår det! Jag kom hit för att be om ursäkt!
Han är så neurotisk! Gör nåt!
Där är det! Titta!
Det är ett stort W!
Jag beklagar, mrs Finch.
Jag är rädd att det är för sent. De har nog hittat det.
Visst är det fantastiskt! Gratulerar! Bra gjort!
Jag tycker att han ska få en extra andel, för han fann det.
–Jag insisterar på det! –Han förtjänar en extra andel.
–Nu gräver vi! –Vad säger vi om nån kommer?
Vi säger att vi är antropologer.
Vi säger bara att de ska sticka, eller få stryk!
Det var en fin dröm. Den varade i nästan fem minuter.
Stör mig inte!
Fortare! Gräv!
Fortare!
Det är för trångt. Flytta på er!
Vänta! Det är för trångt och du irriterar mig!
–Vad menar du? –Bort, baby!
Kalla mig inte baby.
Vad var det?
–Där är den! –Jag hörde en kista!
–Där är den! –Öppna den!
–Skynda på! –Bingo!
–Borde vi inte söka lite skydd? –Nej, det är ingen annan här.
–Räkna dem! –Vad väntar vi på?
Vänta! Alla får lika mycket så inga gräl!
Han har rätt. Det är enda lösningen. En andel var. Hur många är vi?
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta–
–nio, tio, elva, tolv, tretton, fjorton, femton.
–Femton lika delar. –Du räknade dig själv två gånger!
Du lurade bara dig själv. Du får ingenting!
Lyssna! Ni kan inte göra så, inte efter det jag gått igenom!
Jag varnar er. Om jag inte får en andel går jag till polisen.
–Polisen? –Varför skulle det intressera dem?
–Pengarna kommer från nånting. –Vi vet varifrån.
Från stackaren som dog. Du var inte där, så håll truten!
–Då så. Jag går till polisen! –Intresserar det polisen, mr Meyer?
Det är väl uppenbart! Hur har pengarna...
–Hur vet ni vad jag heter? –Känner ni skurken?
Vi har aldrig träffats, mr Pike. Men jag tycker mig känna honom.
Hur vet ni vad jag heter? Vi har inte träffats.
–Vem är ni? Kom han inte med er? –Nej. Vi trodde han kom med er.
Om han inte kom med nån av oss... Vem är ni?
Jag är kommissarie Culpepper, vid Santa Rosita–polisen.
–Kom till saken! –Ja!
Jag har nog med material i min egna akter.
Det gäller offentliga byggnader, vägar och hamnprojekt.
Det ger er, åklagaren, mig själv och majoriteten 20 års fängelse.
Jag garanterar att där hamnar alla om inte vissa saker börjar ske!
–Vad då? –Culpeppers pension ska tredubblas!
Inte dubblas utan tredubblas. Han ska hedras med den pensionen.
Jag vill ha er underskrift på det och ha papperet om 15 minuter.
Annars bjuds alla journalister hit.
Ni känner till termen. Det kallas för utpressning.
–Kan ni vara lite hygglig mot oss? –Tror du han är det?
Dagen har redan varit ganska tuff. Vi nödlandade med ett plan.
Mormor ligger för döden i Oxnard.
Vi förtjänar inte godhet, men vi skulle nog bli bättre människor då.
Det finns en sak. Jag vet inte om det skulle hjälpa.
Istället för att jag anmäler er så kan ni anmäla er själva.
Det får ibland juryer att bli mycket välvilligt inställda.
–Låter ni oss göra det? –Vad väntar vi på? Vi anmäler oss!
Ni måste vara en god person, sir. Ni behöver inte bry er om oss.
Trots det ni alla gjorde idag är ni inte verkliga förbrytare.
Om ni vill kan ni ta taxi till Santa Rosita.
Bara gå rätt in.
–Då gör vi så! –Alla ryms inte i taxibilarna.
Ni kan inte åka i de stulna bilarna. De kommer att hämtas senare.
Vad väntar vi på?
Kör försiktigt. De kan vara era sista passagerare.
Roligt. Ni kan vara den mest komiska polis jag träffat.
Ja.
Culpepper här. Allt är under kontroll.
Det tar lite längre tid för det fanns en joker som ingen kände till.
–Gör inget förrän jag hör av mig. –Ja, sir.
Varför ger han alla en chans?
–Vad har han för avsikt? –Det undrade jag också.
–Hur vet han vad vi väljer att göra? –Det är bäst att göra som han sa.
Han har nån avsikt med det.
–Stanna! –Ser ni honom?
–Vad gör han? –Det där var märkligt.
–Vad gör han? –Han kör åt andra hållet!
Jösses! Det var nära.
Inga fler poliser. Han planerade det. Bara vi visste det, och han tog dem.
Om vi lämnar in pengarna blir vi frikända!
Vi tar pengarna. Resten oroar vi oss för senare.
–Han saktar ner. –Nej, han svänger till vänster.
–Vad är det som pågår? –Ursäkta, Jimmy!
Han kör mot gränsen. Vi kan ringa polisen.
–Tyst! Vi ska ha pengarna. Kör! –Vilken kvinna.
–Ta bort foten från bromsen! –Man får aldrig tag på en taxi!
–F14 till centralen. –Vad är det?
Det är nåt skumt på gång. Vi är i Cortez för en arg hund.
Ordern var tystnad. Culpepper vill ha kanalen tom.
Vi vet, men vi såg Culpepper. Han for förbi i 150 km/h.
Jag förstår inte, F14. Var det kommissarie Culpepper?
Jagade han nån? Kan han ha jagat nån?
Borgmästaren.
Det satt 15 personer i två taxibilar. De verkade jaga honom.
Jagade de honom? Vad är det som pågår?
–Allt som du bad om. –Pensionen? Anropa Culpepper!
Centralen anropar Culpepper! Det är angeläget.
–Sånt här händer bara i USA. –Sätter du igång igen?
Tro mig, jag kommer att kräkas.
Försöker du ta livet av oss?
Gör mig inte nervös!
Kommissarie Culpepper! Det är Aloysius.
Lyssna nu. Allt ordnade sig. Det blev förhandlingar, allt är okej.
Sluta med dumheterna och svara. Det här är Aloysius!
Jag förstår inte. Vad är det som försiggår?
Det var det.
Till alla enheter. Grip kommissarie Culpepper.
Där är han!
–Hjälp mig härifrån! –Sitt inte bara där!
Där är han!
Vänta! Kvinnorna stannar här!
–Vad menar du med det? –Du hörde vad han sa, mamma!
Stopp! Lyssna!
Ta honom!
Ta väskan!
–Titta där uppe! –Det råder inget tvivel om...
Stegarna är inte säkra! Bort från dem!
Vad gör du, Sylvester? Är du galen?
Ta väskan!
Våga inte röra pengarna!
Ordna ett nät!
Håll i dig, Russell!
En åt gången! Hör ni det?
Som ni vill! Ni kommer att förstå.
Alfabetisk ordning! Jag är Benjy!
Lämna mig inte! Kom tillbaka!
Det är för många på den!
Se upp! Den lossnar!
Hissa ner oss!
Jag vill inte ha pengarna!
Bort därifrån!
Emeline!
Hjälp mig! Mamma!
Allt är ditt fel, från början till slutet.
Även för en polisman var ditt beteende förbaskat upprörande.
Du kunde ha fått en andel. Men nej, du skulle ha allt.
Vi höll 350 000 dollar i våra händer.
350 000 dollar delat på 14.
Håll klaffen!
Jag önskar att jag visste vad som väntar.
Men oavsett vad som händer oss hoppas jag det går värre för dig.
Du behöver nog inte oroa dig för det.
Min hustru har lämnat mig. Min svärmor kräver skadestånd.
Min dotter tänker byta namn. Pensionen är indragen.
Enda skälet till att ni tio idioter troligen får milda straff–
–är att domaren har mig att döma för en massa brott.
Så tråkigt.
Jag hoppas att det nån gång, kanske om 10 till 20 år–
–finns nåt som får mig att skratta.
Allt är ert fel, era idioter!
–Om ni inte hade... –Mamma!
Rör mig inte! Låt mig vara!
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com